Bibliotheca Arnamagnæana - 01.06.2005, Page 197
AM 162 Aft fol
187
bruges dog primært for /ss/ (i alt x21).7 Desuden anvendes (s) i forbin-
delse med et interlineært <a> i ‘sua' (*7). Ydermere bruges det i initial-
stilling i forkortelsen Realia' (x7, fx lr.22), men det er muligt at <s) her
i stedet skal tolkes som <S>. I fem tilfælde anvendes det for /s/ i final-
stilling (fx ‘fins’ lv.ll og ‘egils’ 4v.l0).
<p) bruges i ganske vid udstrækning (mere end x80). Bortset fra et
enkelt tilfælde anvendes det kun i initial stilling (og kun for konsonan-
tisk /u/ (/v/)), en stilling hvor det alternerer med <u> og <v> (jf. afsnit
3.2.).
(x) er et såkaldt <x,>. Den nedre krog kan slutte sig til skaftet på såvel
højre som venstre side af dette (jf. eksempelvis ‘.xii.’ lv.30 og ‘eyxn’
3v.l5).
<y> er det såkaldte (y4), der i fragmentet altid synes forsynet med
prik.8
(z) har ikke tværstreg.
(f>) har en firkantet form, der dog forekommer noget rundere end i
mange håndskrifter fra 1200-tallets slutning. <f>), der er en forstørret
minuskel, er i reglen ikke vanskeligt at skelne fra <Jt) idet det både har
længere over- og underlængder og større bøjle (jf. eksempelvis ‘ha’
2v.l4).
Af ligaturer der betegner ét fonem, finder man kun (æ)/<M), der til
gengæld er meget hyppig (for /au, g, ø/, i alt godt 130 eksempler, jf. af-
snit 3.2.). Af ligaturer der betegner mere end ét fonem, forekommer
(a+r), (p+p) og <f+t). De to sidstnævnte anvendes konsekvent for de
pågældende forbindelser, mens (a> kun sammenskrives med (r> i tre
tilfælde ved linjeudgang (‘par’ lv.24 og ‘jtar’ 4r.l3, 28).
Af kapitæler optræder <g, m, n, r). Jf. også de allerede anførte be-
mærkninger til det unciale <s), der også kunne rubriceres som en kapi-
tæl. (g) anvendes x7 for /gg/ mens det xl3 anvendes initialt i former af
proprieme Grimr og Gunnhildr. Et uncialt <m>9 forekommer x25 i for-
mer af sb. madr (fx ‘Manna’ lr.6) samt x5 i skrivemåden ‘fra\T (fx
2r.3). Det hyppige <n> bruges i alt omtrent 150 gange, næsten udeluk-
kende for /nn/ eller i forbindelsen /nd/ (jf. afsnit 3.2.). Tegnet har den
7 Om <s> for /ss/, se også afsnit 3.2.
8 Et par gange mangler prikken tilsyneladende, men det drejer sig om utydelige steder i
håndskriftet, hvorfor det er rimeligt at antage at prikken blot er udvisket.
9 Her af tekniske årsager gengivet i kapitælform.