Bibliotheca Arnamagnæana - 01.06.2005, Page 390
380
Jonna Louis-Jensen
fire lyriske viser (nr. 81, 82, 83 og 85 = Da Vi 271, 241 a, 221 A, 162
B).3
I GKS 1154 fol. har Helvig Hardenberg skrevet tre ejemotitser: bl.
lOr: “hellewiig hardennberg mynn egenn hånd”; 15r: “denne bog hører
meg hellewiig hardennberg tthiill”; bl. 46r: “tthenne bog hører hellewiig
hardennberg tthiill”.4 Med samme hånd er en uafsluttet ejemotits på bl.
Ir: “denne bog hører meg”. Helvig Hardenbergs skrift betegnes af
Gustav Storm som “[e]n styg Haand af 2den Halvdel af 16de Aarhun-
drede”;5 den er dog ikke specielt uskøn af en adelsdamehånd at være;
man kan sammenligne med prøverne hos Kroman 1970, hvor de kvin-
delige medlemmer af slægten Oxe skoses for en “uskøn og besværlig
Skrift”, der tilmed er svær at læse: “en Skrift som Johanne Oxes kræver
betydelig Fantasi hos Læseren”.6 Helvig Hardenbergs skrift er faktisk
rigtig pæn og i al fald læselig.
På bl. 9v i Codex Hardenbergianus begynder Landvarnarbglkr med
en historiseret initial E>, forestillende en skibsstævn hvor der står tre
mænd med forskelligt krigsudstyr (se planche 36). Den forreste, som
har størst interesse i denne sammenhæng, har en langskaftet stridsøkse i
højre hånd og et skjold i venstre; på hovedet har han en kedelhat med
røde læderremme (?) der beskytter øren og hage og desuden forbinder
kedelhatten med en brynjekrave.7 Her er nok tale om en stiliseret frem-
stilling af Landslovens bestemmelser om de forskellige våbentyper som
hver deltager i ledingen skulle være udstyret med, afhængigt af ejerens
økonomiske stilling. Knut Berg beskriver den forreste figur som en “or-
dinary soldier”, medens manden der står som nr. 3, og som har hjelm og
panserhandsker, kunne være “the officer in charge of the ship”.8 Hånd-
skriftets ejerinde har imidlertid haft en anden opfattelse. Til venstre for
initialen har hun skrevet: “sanctthe [læsningen af ctt usikker] oluff med
synn barde”, dvs. at hun opfatter manden forrest i stævnen som Olav
den hellige med sin økse. Det kan være øksen, Olav den helliges faste
3Kroman 1931, s. 272-73,293. Jfr. Holst 2002, s. 65.
4I alle tre notitser er det afsluttende g i efternavnet fulgt af en stor nedadgående sløjfe der
bøjer op igen til højre og afsluttes med et tt-lignende tegn på selve linjen. Storm 1885 læs-
er navnet som “Hardenbergis”, Kroman 1931 som “Hardenbergtt”. Jeg har valgt at opfat-
te sløjfen og det tt-lignende tegn som pynt.
5Storm 1885, s. 390.
6Kroman 1970, s. 22. Prøverne findes s. 21.
7Se art. “Hjalm” i KLNM VI (Lars Ahldin).
8Berg 1983, s. 28.