Bibliotheca Arnamagnæana - 01.06.1985, Page 142
“Fusk” i en kongesagaavskrift?
Av Alfred Jakobsen
AM 47 fol. - Eirspennill - inneholder avskrifter av fire forskjellige
verker: Heimskringla (den siste tredjedelen omtrent), Sverris saga,
Bpglunga sggur og Håkonar saga Håkonarsonar.
Navnet Eirspennill sikter til kopperspennen som pryder omslaget,
og håndskriftet er i det hele tatt så staselig at det må være brakt i stand
for en rikmann. Åra har fart svært pent med det, så det har neppe vært
særlig hyppig lest.
Håndskriftet er skrevet av to hovedhender. Den første handa har
vært ansvarlig for Heimskringla-teksten; hånd 2 har skrevet av resten
(fra og med Sverris saga), mens en tredje hånd har skrevet de fleste av
kapitteloverskriftene. Hs. kan med stor sikkerhet dateres til første
fjerdedel av 1300-tallet.1 En marginalpåtegning viser at det omkring
eller like etter midten av det 14. århundre tilhørte Trond Gardarson,
seinere erkebiskop i Nidaros (1371-78).
Rettskrivningen er islandsk, men norskheter skinner igjennom her
og der, særlig hos den siste av de to hovedhendene. Av dette dro
Finnur Jonsson den slutning at Eirspennill er skrevet i Norge av to
nordmenn etter islandsk forelegg.2 D.A. Seip samtykker både i date-
ring og stedfesting. Han mener også å kunne påvise at de to hovedskri-
verne har vært sørøstlendinger.3
Nå har imidlertid Stefan Karlsson pekt på at Eirspennill har skriver-
hender felles med håndskrifter som har vært på Island, og hvis island-
1 Jfr. Finnur Jonsson, Eirspennill, Kristiania 1916, Fortale, s. VII; Kr. Kålund, Palæ-
ografisk atlas. Ny serie. København og Kristiania 1907.
2 Fortale, s. XVII.
3 “Noen bemerkninger om språket i Eirspennill” i Bidrag till nordisk fdologi tilldgna-
de Emil Olson, s. 169-76. Se også Nye studier i norsk språkhistorie. Oslo 1954, s. 175-81.