Bibliotheca Arnamagnæana - 01.10.1979, Page 306
272
Grimsson Borgfir&ingur giver af ham i Prestasogur (se s. 269 n. 3):
“Hann var talinn littlær&ur, einfaldur maSur og gåfnadaufur. f>vi sagéi
Brynjolfur biskup Sveinsson vid hann, få er tilrætt var um Jon profast
Jonsson å Melum: «t>a& er annad, fid Corvinusprestamir eda hann
séra Jon å Melum, fvi hann veit, hvad hann segir». Annars var fo séra
Grimur fromlyndur madur”.
AM 124 8vo
Håndskriftets historie efter Grimur Bergsveinssons tid og før det -
uvist hvornår - kom i Arne Magnussons eje, kendes ikke. Sønnen Jon
Grimsson blev præst på G ardar efter faderen og forblev der til sin død
i 16849. Det er tænkeligt, at han har arvet sin faders bogsamling, og at
124 har været på Gardar til 1684.
Håndskriftet kan også have tilhørt en anden af Grimur Bergsveins-
sons sønner, Bergsveinn Grimsson. Det er utvivlsomt ham, der har
skrevet sit navn i to amamagnæanske håndskrifter, 81a fol (bl. 64r) og
115 8vo (bl. 43v og 44r). Om Bergsveinn vides det, at han har boet i
Stafholtstungur10, formodentlig på gården Haugar* 11, men er flyttet der-
fra 1702 eller -312, uvist hvorhen. Endnu 1709 er han i live13.
En sikkert direkte afskrift af 124, AM 81 8vo, kan følges tilbage til
en gård i nærheden af Gardar før år 1700, se s. 315f.
På sidste side af 124 har fire forskellige uidentificerede hænder
skrevet nogle småvers. Hånd 1, der underskriver sig “B.E.S. Mpp”
(manu propria)14, skriver:
9 Påll E. diason: Islenzkar Æviskrår III s. 122.
10 Hannes f>orsteinsson (se s. 269 n. 1) oplyser med en henvisning til Bréfabækur Jons
Halldorssonar bis. 68-69 (pjoSskjalasafn, Reykjavik), at B. G. den 1. juni 1702 har
underskrevet en provstevisitats i Stafholtstungur.
11 If. Jaråabok Årna Magnussonar og Pals Vidalins IV, s. 338-39, ejedes en del af
Haugar 1709 af B. G.’s børn, der havde fået den i arv efter deres moder.
12 Manntal å Islandi 1703, s. 74; på daværende tidspunkt boede af familien kun en
datter Asta på Haugar.
13 If. Jar&abok (op. cit.) gjorde B. G. i 1709 krav på arven efter sin datter Asta, der
døde i 1707.
14 B. E. S. er næppe Grimur Bergsveinssons fader, Bergsveinn Einarsson, præst på
Utskålar fra 1605 til sin død i 1638. Skriften har ingen lighed med Bergsveins
egenhændige underskrift, der findes i Bréfabok Gisla biskups Oddssonar, ca. 1635, AM
247 4to, bl. 92 (99 i håndskriftets egen foliering).