Bibliotheca Arnamagnæana - 01.06.1977, Síða 169
165
Det basta exemplet på en “kårleksmagisk”, med runor forbunden
trollformel år emellertid den som Skimir framfor i Skirnismdl for
att våcka Gerds kårlek till Frej och formå henna att acceptera
fruktbarhetsgudens frieri.
2.5. Den tes som har skall drivas år, att Skirnismdl som myt
soker att mediera mellan det fornislåndska samhållets officiella
åktenskapsnorm och denfortrångda, oppositionella “anti-norm” som
tog sig uttryck i kårleksmagi och mansQngr. Genom textens for-
lopp kanaliseras den fortrångda kårleksdriften in i en från slåkt-
samhållets synspunkt acceptabel bana. Dårmed uppfyller texten
mytens normala funktion att socialisera sin publik in i samhållets
forhårskande, officiellt accepterade normsystem, samtidigt som
de forbjudna onskningarna tillåts att tråda upp på medvetande-
planet.
Denna tolkning behover, som vi skall se, inte innebåra total
forkastelse av Magnus Olsens tolkning. Fruktbarhetstemat år nog
så viktigt, men det år underordnat det tema som jag vill kalla
“officiell åktenskapsnorm kontra kårleksmagi”.
3. Texttolkning.
3.1. Skirnismdl finns i sin helhet bevarad endast i Codex Begius;
fram t.o.m. strof 27 foreligger den dock åven i AM 748, 4°. Dess-
utom år myten delvis återgiven i Snorres Edda, Gylfaginning, kap.
37, som av allt att doma år baserad på dikten (dess sista strof
citeras som avslutning).
Min analys foljer i huvudsak Codex Regius-texten (R)1S, men
indrager de två andra texterna (A och SnE) i den mån de kan bi-
dra till forståelsen av myten och dess poetiska utformning.
3.2. Dikten foregås i R (och åven i A) av en prosainledning, i
vilken det beråttas att Frej en dag hade satt sig i Hlihskjålf, Odens
hogsåte, varifrån han kunde se ut over hela vårlden. Han såg då
en fager mo som gick “från sin faders storstuga till hårbret” (far
Hdvamdl, str. 161 och 162 (om Odens kårleksmagi) och nya runfynd från Bergen.
Jfr. aven N. Lindqvist, En islandsk svartkonstbok från 1500-talet (Uppsala, 1921),
i vilken påvisas overensståmmelser mellan Skirnismdls kårleksgalder och magiska
formular från betydligt senare islandsk tradition.
15 Har citerad efter Neckel-Kuhns utgåva (1962).